#11
Повідомлення
Русич » 28 листопада 2011, 15:06
Ну що ж, опишу і свої враження.
По-перше, я приймав участь і в минулому році, але тоді я вписався в групу досвідчених орієнтирунів ). Команда була класна, але мінус у тому що на той момент не маючи навиків з орієнтування взагалі, я майже не мав нагоди повчитись, бо це б гарненько нас затримало, а темп був високий. Отже висновок на цей рік був таким – якщо команда навіть і буде більше ніж з 2-3 людей, то головним все одно маю бути я, бо інакше вчитись фігово.
Тому на цей рік я не збирався приєднуватись до крутих команд, думав піти з перевіреним друганом вдвох, але він незадовго до гонки відморозився, часу знайти команду було не дуже багато, та я в принципі і не шукав, запропонував от Ромі, який думає що погодитись в наступного дня відмовитись – це є дуже круто і модно, так він і вчинив. В принципі на форумі було написано що я без команди, тож якби хтось хотів, то написав би. Таких бажаючих біло дофігіщє - один , хоча і він потім не зміг.
Ну коротше єдина пропозиція на той час яка була – це йти зі знайомими, які збирались «погуляти по половині маршруту», тобто йти повільно і не всю дистанцію. Навіть якщо так, теж потренувався б в орієнтуванні.
В п’ятницю ввечері мені несподівано знайшовся напарник, але оскільки я вже остаточно погодився йти зі знайомими, то ми просто взяли його до себе і стартували в 11-07 в чотирьох. Так пізно, бо виїхали на собаці зі Святошина в 7-21 і ломили до табору десь 5 км від станції Тетерів.
Через 10 хвилин після старту стало зрозуміло, що темп учасників нашої команди дуже різний. Я і мій новий напарник ломили швидко і доводилось чекати на решту команди, бо вони поспішати не збирались. Ми втратили час на цьому очікуванні і на розподілі команди та речей в таборі. Хоча якщо чесно то ми взагалі не намагались пройти за 10 годин, моєю метою було поліпшення навиків орієнтування. Ми зовсім не бігли, проте йшли дуже швидко майже весь час.
Перше КП (41) було для нас другим по складності, тут ми звернули до річки зарано і блукали в комишах намагаючись знайти КП який був далі… (на болоті важкенько орієнтуватись). Наступні два КП були простими. Після 43го ми ломанули не на ту просіку, пройшли зайві 1,5 км і довелось знову обганяти тих, кого ми вже переганяли.
Якби подивитись на карту – описав би детальніше, але зараз не пам’ятаю номер КП (знаходилось у кутку перетинались два канали), це КП було трохи проблемним, звону вступив в болото намочивши ногу. Далі дійшли до копанки, наздогнали ще 2 команди. Тут дорога пішла наліво, а ми чомусь ломанули в поле, та ще й так швидко і далеко… не менше 3х зайвих км і купа часу, зрозуміли що так ми ніфіга не зріжемо і краще повернутись. Повернулись, вже почало темніти.
Знову наздогнали Альону, разом взяли КП між озер.
Після судійського КП і гарячого компоту почалось орієнтування по супутниковим знімкам. Вже давно дуже-дуже темно, думали що цей етап буде дуже жорстким. Виявилось навпаки, по супутниковим знімкам орієнтуватись дуже круто і ми швидко наловчились це робити, почали знову обганяти команди повертаючи те що втратили гуляючи по полю. Не пам’ятаю номер КП (в лісі, на початку березової рощі), тут була купа команд які ходили в різні сторони, прикольно, виглядало як полювання на «оборотня». На цьому етапі ми впорались дуже швидко, далі декілька КП було взагалі дуже просто брати, єдина перешкода – відстань, що не було проблемою. Після КП 60 довго нікого не бачили, біля судійського КП 62 зустріли команду яка не поспішала. Вони сказали що 62 це їхнє останнє КП, вони тупи почали не з 41го а з 63го. Як на мене то це не чесно, бо від 63 до 66 КП вдень йти думаю немає проблем, а вночі проблем було чимало.
63 взяли дуже швидко і легко, хоча і зробили невеликий крюк. До 64 теж в принципі проблем не було, тут перегнали ще одну команду.
Після 64го вже почали реально втомлюватись, а ломити там не мало і доріг багато, хоча як мінімум орієнтир – берег річки Тетерів.
65 КП в принципі нічого складного, а от 66 це повний піждєц. Тут нас вже піднакрило, я став злий а напарник виглядав як зомбі. Ломили хз куди, наче вздовж річки намагались, але важко було оцінити, КП попереду чи позаду, думали що може і пропустили КП. Але все ж знайшли, трохи чаю і бутербродів. Мозок знову працює. Ноги втомились, але пофіг. До останніх двох КП ми йшли швидко і правильно.
Отже, скільки саме км ми пройшли невідомо, точно більше 60, наврядче більше 70. ДЖПС звичайно не було, компасом і правда користувались дуже рідко. Компас це звичайно прикольно, але якщо не впевнений де ти – не допоможе ))) Орієнтування по супутниковим знімкам – дуже круто, плюсом також є те, що інформація актуальна, а не так що вказана просіка, а реально там якісь стрьомні кочки замість дороги і просіка заросла ще хз коли.
Напарник нормальний тіп, гарно ломив, та і направляв мене інколи на правильний шлях. Висновок – найкращий склад команди це дві людини. Ну може і одному круто, але це вже дуже прокачаним треба бути.
Було круто та ідейно, хто хотів та міг поїхати, але забив бо впадло … ага, той лох Навіть 20 км поорієнтуватись було б прикольно.
Все ж таки ми не за 11 пройшли, а на трошки більше ))
шкода що не ставили за мету з самого початку йти якнайшвидше.
Лучше заслужить почет и не иметь его, нежели иметь его, не заслужив.